![]() |
panjan 175 x | Nikdy nevíte, co se stane, a proto je dobré, mít vždy u sebe nějakou knížku.![]() ![]() ![]() |
komentáře uživatele :
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Dle komentářů a velmi vysokého hodnocení jsem očekával, že toto bude nejčitvější a nejnapínavější kniha co se mi kdy dostala do ruky. V tomto ohledu to bylo docela zklamání, protože jsem četl pár beletristických děl a dokonce i pár děl klasické světové literatury, která byla čtivější a nedala mi spát, což se o "Dnu pro Šakala" říci nedá. Když pominu svá očekávání, tak Den pro Šakala je velmi dobrá detektivka (či literární thiller), poměrně sofistikovaně propracována, vše působí velmi samozřejmě a reálně snad díky autorově zkušenostem v oboru. A navíc se člověk něco dozví o Francii a francouzském prezidentovi té doby.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Třeba říci, že tato kniha vyšla po smrti Ladislava Smoljaka a tudíž autorce nelze vyčítat jakýsi zastřený pohled, neobjektivitu a snahu glorifikovat jeho život. Já, jako obdivovatel Ladislava Smoljaka s tímto nemám nejmenší problém, ale na této knize je vidět, že vznikala za pochodu a pro ty, kteří znají jeho dílo (řekl bych, že většina čtenářů této knihy) nepřináší vůbec nic nového. Život Ladislava Smoljaka je zde posán pomocí jeho děl, hlášek z jeho děl, je zde opěvován jeho smysl pro humor, což je známé a docela samozřejmé. Z této knihy se nedozvíte jaký byl člověk, co ovlivnilo jeho život, jaké měl názory, je zde minimum faktografických údajů.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Některé části knihy, v nichž typická vášnivost, krutost a vypětí v lidských vztazích působily reálně a dodávaly knize napětí a spád, byly čtivější. V jiných částech toto působilo poněkud teatrálně. Nelze opomenout morální podtext, bez kterého by to ani nebyl Dostojevkij. Četlo se to velmi pěkně a celkově jsem spokojen.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Na Steibecka je v tom trochu moc politiky a filozofie. Vzdaluje se to onomu přímému a bezprostřednímu stylu Hroznů hněvu. V doslovu jsem se dočetl, že právě Bitva má být klíčem k úplnému pochopení Hroznů hněvu. Pokud je opravdu takhle, tak bych nejraději Bitvu nečetl. Nicméně je to dílko kvalitní a poměrně čtivé, akorát syrová existence člověka s jeho každodenními problémy je zde viděna přes mlhavý závoj politiky a jaksi zprostředkovaně, což není autorovým zvykem a trochu mi to vadilo.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Námět této knihy je mi docela blízký a sympatický, ale nebylo to přesvědčivé. Působilo to nekompaktně, bylo to takové rozvláčné, rozbředlé.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Ano, Sputnik, má láska je jinou variací na téma Norské dřevo, ačkoliv oba příběhy víceméně nesměřují k nějakému pevnému cíli, či poselství a neřeší nějaká základní morální dilema jako např. Dostojevského romány, nemyslím si, že byly plytké a postrádaly hloubku. Pokud by Murakami napsal "jenom" dalších pár variací na Norské dřevo, všechny bych si je velmi rád přečetl.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Je to o něco méně poutavější a vzrušující čtení než Norské Dřevo a ani ten příběh dvou sester jako novodobé růženky, mně moc nenadchl. Na druhou stranu je třeba ocenit originální přístup autora k příběhu, který rozvrstvením děje do více příběhů a postavením čtenáře za kameru opravdu připomíná filmový scénář. Převádění příběhů knižních na stříbrné plátno nemám moc rád a zatím jsem se nesetkal s filmovou verzí knihy, která by se mi opravdu líbila, ale tohle by možná stálo za to. Ještě mně napadlo, že Murakamiho knihy jsou také jedinečné tím, že by ke každé z nich mohl vycházet regulérní soundtrack. Možná by na zadních deskách každé z nich mohlo být vlepené CD s písničkami a čtenář narazivše v textu na název písně, mohl by si v tu chvíli pustit onu písničku k dotvoření atmosféry:)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Přečetl jsem to za dva dni, četl jsem každou volnou chvilku. Tímhle stylem jsem snad naposled četl foglarovky. Misstrovský styl vyprávění, skvělá atmosféra i příběh. Je pravda, jak už zde bylo řečeno, že po dočtení této knihy, zůstává tak trochu prázno, ale v tomto případě mi o vůbec nevadilo, v průběhu knihy to bylo 100krát vykompenzováno. Třeba písničkami Beatles, ne že by ta kniha byla na baterky a hrála, ale byly tam názvy písniček a já si u většiny umím vybavit melodií i s textem, krásně to doplňovalo vyprávění.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Velmi působivý příběh na pozadí totální apokalypsy. Temné, beznadějné, přesto velice barvitě a poutavě vykresleno. Příběh je zdánlivě docela prostý, ale čtenáře zavede až na dno, na úplný základ lidského bytí.
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Nebyl jsem tímto úplně unesen, ale vcelku se mi to líbilo. Ze začátku jsem měl problém s již zmiňovanými jmény a u konce jsem si stejně nebyl jist čí syn je poslední Buendía. Velmi zajímavý koncept vyprávění kdy místo příběhu člověka je zde příběh rodu, místo dnů roky, konec a smrt je koncem rodu. Osud otce dědí se na syna, osud matky na dceru. A tímto osudem je samota.