31
![]() |
|
![]() |
Paolo Giordano![]() ![]() Rozhodnutí uděláme během pár vteřin a jejich důsledky pak neseme po zbytek života. Pravdivost tohoto tvrzení doslova na vlastní kůži otestovali protagonisté románu: Alice a Mattia se v dětství rozhodli špatně… Přitom nešlo o nic závažného, ona se jen nechtěla stát závodnicí v lyžování a on nehodlal vzít na oslavu ke spolužákovi svou mentálně postiženou sestru. Dalo by se to pochopit, byli ještě malí, ale tíha následků je neušetřila, naopak dopadla na ně celou svou vahou. Během dospívání hledají svoje místo na světě ještě obtížněji než většina jejich vrstevníků, ale když se setkají, zdá se, že by je mohli najít jeden vedle druhého. Mohli, jen kdyby se dokázali přenést přes traumata z minulosti. Autor vypráví o lidské samotě a trápení, za něž si lidé často můžou sami, ale jen proto, že si nedokážou pomoci. Jeho přesný, chladný styl je adekvátním výrazem světa, kde běžná každodenní gesta jsou ta nejtěžší a kde blízko a daleko jsou relativní pojmy. Paolo Giordano (1982) vystudoval fyziku a Osamělost prvočísel je jeho první román. Získal za něj řadu literárních cen a kniha vychází v pětatřiceti jazycích. Originální název: La solitudine dei numeri primi
Počet stran: 256
Původní cena: 259 Kč
|
![zapln-light](images/zapln-light.gif)
Tělo (84%)
![zapln-light](images/zapln-light.gif)
Žádná nabídka k prodeji. Chcete knihu prodat? Přidejte novou nabídku!
Sháníte tento titul? Vložte novou poptávku!
Sháníte tu to knihu? Chcete ji prodat? Zaregistrujte se a vložte svůj inzerát!
![zapln-light](images/zapln-light.gif)
Mona (72%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Přečetla jsem si recenzi, kterou tady vložil Pavel. A zaujala mě tato věta: "To, co si z knihy odnesete, záleží na vašem momentálním rozpoložení více, než by mělo velké dílo připouštět." A musím s ní souhlasit.
Když jsem začala číst, tak trochu jsem se utápěla ve svém vlastním osamoceném světě. A příběh Alice a Mattia mi připadal krutý, nespravedlivý. Jenže pak jsem trochu přemýšlela a učinila pár rozhodnutí (nezávisle na faktu, že čtu nějakou knihu) a když jsem se opět začetla, příběh nabral nový směr.
Překladatelka v doslovu píše, že postavy se nevyvíjí. No, nezdá se mi. Já tam změnu viděla.
Je to dobrá kniha a čte se báječně. Jen mi na ní něco chybělo.
Když jsem začala číst, tak trochu jsem se utápěla ve svém vlastním osamoceném světě. A příběh Alice a Mattia mi připadal krutý, nespravedlivý. Jenže pak jsem trochu přemýšlela a učinila pár rozhodnutí (nezávisle na faktu, že čtu nějakou knihu) a když jsem se opět začetla, příběh nabral nový směr.
Překladatelka v doslovu píše, že postavy se nevyvíjí. No, nezdá se mi. Já tam změnu viděla.
Je to dobrá kniha a čte se báječně. Jen mi na ní něco chybělo.
kostas (93%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Vznikajuca. Priznam sa vela som necakal, skor daco zaujimave, ale po prvej tretine som ju "hltal". Obcas sa objavili pasaze, ktore boli pre mna slabsie, ale celkovy dojem bol vynikajuci. Som zvedavy na jeho nasl. knihu, ak bude, pretoze predsa len tu mal aspon u Mattia priklad z brandze.
Odporucam.
Odporucam.
Pavel (80%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Kniha o neschopnosti najít cestu k ostatním lidem. A když už hrdinové (především Mattia) tu cestu objeví, neumí na ni vstoupit a zůstávají osamělí, celý život, výjimeční jako prvočísla v davu ostatních "normálních" čísel.
elpiska (50%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Dobré čtení, ale téměř ve všech kapitolách jsem měla pocit, že je děj useknutý místo aby šel dál.
panjan (95%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Velmi působivé. Perfektně propracovaným stylem napsané. Jak jsem dle názvu očekával, neveselá kniha plná hořkosti a osamění. Nejvíce mně asi zaujala empatie, se kterou se autor dokáže vžít do svých postav, a to především v období jejich dětství. Zde jsem se i já opět vrátil do svých dětských let.
Dalimoni (96%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
Co k tomu říci, dokonalá kniha, která je hodně ponurá a smutná, ale velmi působivá. Autor skvěle popisuje stavy osamělosti, ostychu, traumata z dětství, které provázejí hlavní hrdiny po celou dobu. Oba hlavní hrdinové, i když jsou trošku podivíni, měli mé sympatie. Přál jsem si trošku jiný konec, ale pak by poselství knihy nevyznělo, tak jak mělo. Film jsem ještě neviděl, ale po přečtení knihy mě zajímá, jak přenesli tento příběh na filmové plátno.
drnda (95%)
![přidáno](images/icon_datum.gif)
takovej smutek ze života teda spíš z přežívání a zároveň ještě větší strach z toho s tím něco udělat, moc se mi to líbilo
Pokud chcete vložit komentář, musíte se přihlásit.